Resync: Xenzai[NEF]
Det er altså døden.
Nå skal jeg fortelle om det aller verste.
--Det er ikke sant. --Au!
Jeg burde si farvel nå.
--Han dør! --Gå, Annie!
To år tidligere
Det var ingenting, Det var bare en liten god gjerning i mørket.
Men skjebnen spiller alltid et langsiktig spill.
Hun var på den ene siden av gata og spurte dem på den andre siden:
"Hvor gammel er hun?" De sa: "45 -- 50."
--Mitchell kommer. Hva sier han? --Den serien: "10 Years Younger".
--Hvor lenge er Herrick borte? --Jeg vet ikke.
--Hun spør dama... --Hold kjeft!
--Jeg har ikke sett en på år. --La oss ha det litt moro.
--Hei, voven! --Kom her. Flink hund.
--Jeg har ingen penger. --Vi vil ikke ha de skitne pengene.
Nei, vi vil leke.
Nei, nei.
--Han er skadet. --Er han i orden?
--Kom igjen. --Nå er det min tur.
Kamerat!
Kom igjen, gutter!
Hold opp!
--Hva driver dere med? --Han er en ulv!
Har du noe du vil si, Mitchell?
--Hvor mange var på kafeen? --Spiller det noen rolle?
Når de finner ham død, kan det kobles til dere.
--De vet ikke hvem vi er. --Jo.
Jeg kom hit før dere og snakket med eieren.
Bestemoren hans ligger for døden så jeg ga ham et visittkort.
--Firmaet er jo falskt! --De ga tre hundre for fem pund.
Jeg liker ikke ulver, men dere har lagt et tydelig spor etter dere.
Greit.
Kom.
--De skulle drepe meg. --Ja.
--Hvorfor det? --De liker ikke varulver.
--Hvordan visste de det? --Vi kjenner igjen sånne som deg.
Det er komplisert.
--Sånne som dere? --Vampyrer. Bor du i nærheten?
--Jeg bor ovenfor kafeen. --Du må flytte.
De kommer tilbake. Det gjør de alltid.
Jeg beklager.
Hva skjer senere, da?
Jeg kan ikke fortsette...
Jeg har mistet alt.
Jeg har hatt dette i 6 måneder. Og nå fins det vampyrer.
De vil drepe meg. Så jeg må flytte.
lgjen.
Hva skjer senere?
De var to sjeler, forent av frykt og ensomhet.
Fortapt i mørket.
Skjebnen førte dem sammen. Nå skulle de få vite hvorfor.
Gjenstanden ble tatt ut.
--Han har ingen puls. --En, to, tre!
--Seks enheter med blod. --Ikke rør masken, Mitchell.
--Vi er her. --Legg press på dette.
Hvorfor kommer det ikke? Har noen ringt kirurgisk?
--Kan vi se noe nå? --Nei.
Hent en ny maskin.
--Hva er det som skjer? --Mitchell ble overfalt.
Det er alltid noe merkelig med dere. Mitchells tilstand og kropp...
Det stemmer ikke.
--Det er en familieting. --Hva betyr det, George?
Det er bare gåter. Er du innblandet i denne familiegreia?
--Ja, jeg antar det. --Det betyr at jeg er innblandet.
Jeg liker det ikke.
Jeg klarer ikke dette lenger.
Vi overvåker ham og sjekker ham i morgen.
--Hva sa han? --De forstår ingenting.
Sårene heles fortere enn ventet, og det er noe med hjertet.
Det liker de ikke.
Vi må få ham ut. Folk vil begynne å stille spørsmål.
Vi kan ikke flytte ham. Hvorfor blir han ikke bedre med alt blodet?
Jeg vet ikke.
Hvorfor gikk du ikke gjennom døra? Jeg sa at jeg klarer dette.
--Vil du at jeg skal gå? --Nei, men hvis jeg fikk sjansen...
Hør her. Dra hjem og hvil en stund.
--Nei, jeg er alt for vill. --Vi hviler etter tur.
--Hva gjør du med døra? --Jeg blir til Mitchell er frisk.
Jeg ber dem ringe en taxi.
Jeg er allerede der. Jeg har aldri forflyttet meg så langt før.
Jeg har visst mistet flyet.
Så, hva skal jeg gjøre nå? Utenom å snakke med meg selv.
--Hjelp meg! --Hallo?
--Hva gjør du? Gå vekk fra senga. --Jeg er sykehusprest. De ringte.
--Hvorfor? --Det er reglene.
--Klokken er tre. --De sa at han kanskje...
--Hva vil du gjøre? --Be for ham. Vil du be med meg?
--Nei, det er ikke så lurt. --Vi kan bare sitte sammen.
--Hva skal vi tenke på? --Om skjærsilden som venter.
Nei, jeg er jøde, og han er komplisert.
--Jøder ber. Jeg har sett Yentl. --Du er sarkastisk.
Jeg skammer meg, men så tilgir jeg meg selv.
Du...
Hei, du. Føler du deg bra?
--De kommer! --Nei, du er trygg her.
--Nei, de er på sykehuset. --Ok.
--Gud. --Hva er galt?
De som skadet ham er her på sykehuset.
--Hva? Vi må ringe vaktene! --Det er litt for stort for dem.
--Jeg må ta ut Mitchell. --Du kan ikke flytte ham.
--La meg snakke med dem. --God idé!
--Jeg håpet på et nei. --Kom!
Kanskje de har gått seg vill. Jeg finner aldri fram her.
Hva er det der?
--Si noe fra Bibelen. --Jeg har fått jernteppe.
--Den siste prekenen din. --Ja.
"Da jeg var liten, snakket jeg som et barn og tenkte som et."
--Jeg har glemt barnslige greier. --Dere er ikke velkomne her.
Jeg henter en kaffe.
--Det er en knapp der i tilfelle... --Hva da?
Bare i tilfelle et eller annet.
Kroppen min lager ikke nytt blod. Jeg trenger...
--Dette hjelper ikke. --George fortalte hva som skjedde.
Jeg forstår ikke. Jeg trodde du var Månedens vampyr.
Jeg ombestemte meg.
--Det fins et alternativ. --Nei, Josie.
La meg snakke ferdig.
Tilstanden min...
Det er ingen vits i å begynne på en lang bok.
Se på det som organdonasjon.
Hver gang jeg gjør det, kommer jeg lenger fra menneskeheten.
Hvis ikke du stopper Herrick, hvem skal da gjøre det?
Du har allerede reddet meg. La meg få redde deg.
Døden er ikke alltid uvelkommen.
Det kommer en tid da man føler at festen er ved å ta slutt.
Hva skal skje med deg, min elskede?
--Jeg overlever, --Ja, i all evighet.
Jeg er trøtt.
Jeg tenker på første gang jeg så deg.
Herregud, knærne mine var som spagetti.
Du satt der med sigaretten og prøvde å se sofistikert ut.
Jeg tente på feil side av sigaretten.
Hei, en kopp kaffe, takk.
Vil du se puppene mine, lille voven?
Det er ok, George.
Jeg er ikke ute etter Mitchell. Jeg tar ham senere. Jeg vil treffe deg.
Kom og sett deg. Ta noe å drikke.
Unngå kakaoen.
--Hvordan tror du at dette slutter? --Jeg vet ikke.
Vi kysser hverandre?
--Vet du hva vi har startet? --Jeg vet litt om planene dine.
"Dine planer." Som om dette ikke var mer en ambisjoner.
Dette er naturen. Darwinismen, og ingenting kan stoppe det.
Ikke Mitchell, ikke din venn Casper og ikke du.
Jeg vil jage dere til verdens ende og rive kjøttet fra beina deres.
Du burde ikke ha kommet etter ham.
Det vekket oppmerksomheten min.
Jeg er for trøtt til å bli redd.
Du høres selvsikker ut for en som lot et lik ta bestevennen din.
Du har rett. Det var imponerende. Man burde ikke utfordre deg.
Det ville vært vanvittig av meg å gjøre noe som dette.
Tenk om jeg gjorde det en gang til.
Var det alt?
Jeg har opplevd verre ting i Broadmead. Hvor er helten?
Det var bedre.
Stopp der! Hva som enn skjer må du ikke røre ham.
Det er som "Top Trumps". Varulven mot vampyren.
Hva skal skje? Det er veldig spennende!
Nei, ikke slutt!
Du kan ta meg nå, og få slutt på alt dette.
Vet du hva problemet ditt er? Du er for menneskelig.
Så ja. Jeg høres kanskje selvsikker ut.
God morgen, mrs Hunter.
--Au, jeg trenger bandasje. --Skrev legene deg ut?
De var nok glade for å slippe meg. Fortell hva Herrick sa.
Han skal jage oss til verdens ende og slite kjøttet av meg.
Det var det jeg sa til Owen.
Da jeg døde... Jeg trodde ikke at det forandret meg.
Det var meg og det som skjedde meg. Det var to forskjellige ting.
Nå føles det som om de to delene overlapper hverandre.
--Har du følt det før? --Nei, aldri.
Det som skjer med meg, skjer, og så er det langt borte.
--Men sansene dine... --Jeg har ingenting med det.
Herrick kan ikke skade meg. Jeg vet at det høres...
Han bare prater. Han kan ikke skade meg, jeg er allerede død.
Jo, det kan han.
Det er huset som holder deg her.
Han kvitter seg med oss, og brenner ned huset.
Det er ingenting igjen for deg. Du blåser bort som røyk i vinden.
Det kommer ikke så langt. Vi stopper ham.
Du blir frisk, og vi tar vare på hverandre. De kan ikke vinne.
Det jeg sa i går, jeg mente ikke...
Visse ting ved deg får jeg aldri vite. Det gjør ingenting.
Men hva det enn er, så begynner det å blande seg inn i alt annet.
--Det skremmer meg. --Meg også!
Jeg trenger noe normalt, noe snilt.
Du vil at jeg skal velge mellom deg og ham.
Det var ikke det jeg sa. Ikke si sånn.
Jeg vil være lykkelig. Jeg vil ha deg. Det er ikke urimelig.
Min verden og din hemmelige verden, kan de leve sammen?
Er du allerede oppegående? Har du småspist?
Vi skal avslutte dette, du og jeg i morgen.
Jeg er ganske opptatt. Jeg har mye jobb å gjøre.
--Neste uke? --Det må skje i morgen.
--Hvorfor gjør du dette? --Du må stoppes.
--Jeg kommer til å tyne deg. --Tenk på hvilket budskap du gir.
--Jeg forstår ikke. --Det fins vilkår.
--Greit. --La George og Annie gå.
Herregud... Hvilken makt har de over deg?
Du ville ikke forstå det. Det er det alt dreier seg om.
Etterpå har de et døgn på å komme seg vekk.
Ser vi dem etter det, er de fritt vilt.
Og jeg hadde tenkt å gi deg Sør--Amerika.
Ring meg i morgen.
Hva har du gått med på? Er du gal? Hvorfor tar du den risken?
Vi må avslutte dette, ellers tar de oss.
Vi bringer kampen til dem. Vi slo dem på begravelsesbyrået.
Vet du hvor mange vampyrer det fins? Stol på meg.
Hvis jeg beseirer ham, faller alt dette sammen.
Men du kan ikke beseire ham.
--Når skal det skje? --l morgen.
--Hvorfor da? Jeg forvandles da. --Fordi du ikke kan være der da.
--Vil du bli straffet? --Er dette en slags martyrgreie?
--Hvorfor gjør du dette? --Da vil han la dere gå.
--Ta med deg Nina og begynn på nytt. --Hva med meg, da?
--Hold deg til George. --Jeg kan ikke.
Dette er vanvittig! Vi skal ikke snakke om dette.
Hva er din tro?
Det er vanskelig å si.
Alt har blitt tøyd de siste årene.
--Var troen viktig for deg? --Det er den fremdeles.
Men jeg deltar ikke lenger. Jeg ser bare på fra sidelinja.
--Jeg er ikke verdig. --Hvorfor ikke det?
Hvorfor kom du hit?
Det du sa forleden, sitatet fra Bibelen...
Hva var det? Da jeg var et barn...
Da jeg var barn, snakket jeg som et barn.
--forsto som et barn og tenkte som et barn.
Men da jeg ble voksen, la jeg vekk det barnslige.
Jeg har tenkt på det. Hva betyr det?
Forskjellige ting til forskjellige tidspunkt. Det handler om å tro.
Min oppfatning av verden er at det som er mulig og umulig--
--må forandres og bli mer tøyelig.
Hva betyr det for deg?
Det betyr at det er på tide å bli voksen.
--Jeg burde ikke være her. --George.
Jeg må få vite... De mennene, hva var de?
De var bare menn.
Ikke tvil på det du har.
Det var bare onde menn.
Vi må forlate huset. De kommer snart tilbake.
Hold dere til offentlige steder. Angrep er det beste forsvar.
Vi kan ikke bare sitte å vente.
Jeg skal treffe Herrick og stoppe dette.
Med den innstillingen får du ikke bestemme noe.
--Si noe. --Han har bestemt seg.
Jeg må tenke på framtiden og på Nina.
--Du kan ikke forlate ham! --Jeg lever ikke evig.
--Jeg har ikke tiden på min side. --Ikke han heller.
--Du tvang meg til å redde ham. --Det var annerledes.
--Du sa. "Ellers er du død." --Dette er hans valg.
--Jeg er redd! --Alle er redde!
Beklager, men det er ingenting her utenom dette.
Jeg er den eneste her som... Jeg har en sjanse.
--Unnskyld. --Det gjør ikke noe.
--Det er det jeg vil for begge to. --Vil du det?
--Ja. --Er alt klart?
Man kan gå opp på sykehustaket. Det er et sikkert sted.
La meg gjøre det. Jeg vil fortelle det til Herrick.
Hvis jeg kan snakke med ham... De rører ikke meg.
Vær så snill.
--La meg forsøke. --Greit.
Annie.
Annie, slutt! Det er ikke som om jeg har drukket og ikke husker.
Jeg husker navnene, hvordan de var kledd,--
--hvem som gråt og hvem som gjorde motstand.
Andre har prøvd å slutte, men de klarer det ikke.
Jeg trodde blodsuget ble for stort, men det var dette.
Når suget forsvinner, husker jeg alt.
Det er deg og den personen. Det er lettere å gå tilbake--
--og drikke igjen. Man trenger ikke å konfrontere det.
Tro meg, George er ikke feigere enn meg.
Unnskyld.
Var ikke begravelsesbyrået en fasade?
Nanna er en av oss. Hun sitter der og leser en brosjyre.
Det ser bra ut.
--Har du det bra? --Ja!
--Du hadde et forhold til Hitler. --Ja.
--En gammel dame ble rekruttert. --lblant spiser man hva som helst.
Jeg har en beskjed fra Mitchell om hvor dere skal treffes.
Har dere ikke telefon?
Jeg vet ikke hvordan det har gått så langt,--
--men dette er visst siste sjanse? Hvorfor er han så viktig?
Mitchell er veldig farlig. Farligere enn han selv innser.
Han hadde det mørkeste hjertet av oss alle.
Han fant noe annet og angret. Det handler om symbolikk.
Jeg må slette tusen år med redsel og skam.
Mitchell foreslår et alternativ. Han blir et symbol.
Vi kan forsvinne for alltid. Du kan si at du drepte ham.
--Ingen kommer til å få vite det. --Jo, jeg!
Da vet jeg at jeg lot nåde og nostalgi hindre meg.
Hvis jeg ikke kan beseire ham, fortjener jeg ikke denne verden.
Det var modig av deg å komme hit.
Jeg respekterer det. Men alt har allerede begynt.
Det er ingenting vi kan gjøre.
Stedet dere skal møtes på...
Finn en penn.
--Hvor skal du forvandles? --I skogen.
--Skal du la ulven løpe? --Han pleier å forvandles i skogen.
Jeg sender noen grupper dit som tar ham når han kommer seg.
--Hva skal du gjøre med Nina? --Vi har vært sammen noen uker.
Jeg må overbevise henne om å rømme med meg.
Du må ta med deg Annie. Det forstår du vel?
--Hva med spøkelset? --Tja.
Når de andre er borte, kan vi brenne ned huset--
--og se på når hun svever bort.
Vi smører oss inn med blod, og danser rundt bålet.
Det blir en helaften.
--Vi møtes på stasjonen. --Kanskje det.
Jeg blir kanskje her og slåss.
--En dag vil du forstå. --Det er greit. Jeg forstår.
Husker du da vi traff hverandre? Du reddet meg.
Du sa at jeg måtte dra. Jeg spurte hva som ville skje da.
Jeg har en ting som forfølger meg--
--så mitt liv kommer alltid til å være: "Og hva skjer så?"
--Men så kom dette. --Hva da?
Du trodde at det skulle være tomt, men så kom dette.
Så kom huset, du og jeg...
Og Annie.
--Men det var ikke menneskelig. --Nei, det kunne det aldri være.
Jeg trodde ikke det.
Unnskyld.
Hva med meg da?
De fortsatte å komme.
Noe må ha skjedd, for de virker sinte.
De sluttet ikke.
--Hvem kom? --Vampyrene.
Hvor er jeg?
--Jeg tror du er død. --Jeg vil ikke være død.
Jeg vet det.
Kan du føre meg dit?
Skynd dere!
Kom hit.
Kom!
Hallo?
Herrick hentet meg. Nå har jeg forfedrenes blod i meg.
Titusener av år med storhet og ære.
Gratulerer, du har lært å snakke som en dust.
Han kommer til å rive hodet av Mitchell!
Mitchell burde stenge seg inne i hulen og aldri komme ut.
Han vil prise Herrick, og barn vil høre at han ber om nåde.
Hva sa du?
Hva gjør du her? Jeg sa jo... Hva har skjedd?
Herrick kommer ikke.
Vi ville leve i stillhet. Vi ville ha et normalt liv.
Vi skulle ha holdt oss skjult for alltid.
Du skulle ikke ha gått etter Mitchell.
Det vekket oppmerksomheten min.
--Mitchell! --Har du sett George?
Jeg fikk et brev. Han har droppet meg.
--Hvem er du? --Annie. Jeg har sett deg hjemme.
--Hva snakker du om? --Nei, det har jeg jo ikke.
Hils og si at hvis han vil slå opp, får han gjøre det direkte.
Han må holde seg unna meg, for hvis jeg ser ham...
--Nei, hils og si... --Hold kjeft!
Bli her hvor det er trygt.
Jeg lurer på en ting. Hvorfor kan Mitchell greie davidstjernen?
Hvorfor skader den ikke ham?
Det er fordi at du liker ham. Det har med deg å gjøre.
--Det høres logisk ut. Takk. --Ingen årsak.
Jeg vet ikke hva du vil oppnå.
Jeg kan ikke drepes. Du kan ikke skade meg.
Det er ikke sant.
Vi snakker ikke om kuler eller kniver, gjør vi vel?
Jeg er våpenet.
--George! Kom ut! --Vi kan hjelpe deg!
Du har ikke tenkt igjennom dette. Det blir ingen vei tilbake.
Tro meg, jeg vet.
Lukk den opp fra innsiden.
--Det kommer. --Unnskyld, George.
Nei! Nei, Mitchell!
Nei!
En varulv, et spøkelse og en vampyr vil leve som mennesker.
De får seg jobb og hus. De lyver for venner og smitter elskere.
Det eneste menneskelige de lykkes å ha--
--er muligheten til å svike og ødelegge.
Den lille planen deres har visst mislykkes.
--Hvordan går det med din, da? --Vi vet ikke hvordan det slutter.
Den lille selvmordsbomberen din eksploderer snart.
--Jeg tar med meg Herrick. --Han skal ingen steder.
Når du gjør det, er det ingen vei tilbake.
Ingen andre kan gjøre det. Fortell ham det, Annie!
--Han har rett. Vi burde gå. --Gjør som han sier.
Vi er voksne. Vi vet hva vi gjør.
--Du hørte hva han sa. --Forstår du ikke?
Han vil gjøre deg ond. Det er alt han kan gjøre.
Skynd dere. Den store stygge ulven vil slåss.
Jeg vet hva jeg gjør.
Dessuten...
Jeg skylder deg dette.
Takk.
--Og så var det én igjen. --Hvorfor er du ikke redd?
Da jeg gikk hit i kveld, så jeg utover byen deres--
--og følte meg ydmyk. Jeg så min del i det hele.
Jeg så hvor jeg passet inn.
Hemmeligheten bak framgang er å omformulere målene sine.
Jeg trodde jeg skulle lede, men jeg var bare nøkkelen.
Verden var nesten styrt av en slik ape.
Nasjonene brøt ned hans art.
Ikke gled deg for tidlig over din flukt.
Stedet han kommer fra lever fremdeles i ham.
Jeg er begynnelsen.
Det kommer flere etter meg. Om et år, om et tiår--
--er dette landet vårt, og vi har all verdens tid på oss.
Hva skjer?
--Nina... --George?
Det er ikke trygt.
--Hva skjer? --Mitchell hadde rett.
Nå er vi like, du og jeg. Din idiotiske, naive moral--
--din siste smule menneskelighet, det mister du i kveld.
--George! --Nina!
Få henne ut!
Det var min rolle. Skal jeg til helvete, tar jeg deg med meg.
Har du ikke forstått det ennå?
Menneskelighet handler om kjærlighet og oppofring.
Dette tar ikke menneskeligheten fra meg.
Det beviser det.
Kom hit, bisken.
Gjør det! Kom igjen, ditt jævla misfoster.
Gjør det!
Han kommer.
Jeg kan ikke stå imot. Sett på brannalarmen. Alle må ut.
--Gjør det! --Stikk!
Du prøvde å beskytte meg, ikke sant?
Jeg trodde de to tingene kunne eksistere samtidig.
Noe jeg hatet og noe...
Si det.
Noe jeg elsket.
Det så smertefullt ut. Hva skjer? Hvordan føles det?
Det går ikke an å beskrive det.
Jeg skal vaske meg. Jeg kommer snart.
--Hvordan fikk du det? --Arret på skulderen...
Du sa at du falt gjennom en verandadør da du var elleve.
Jeg ble klort av en varulv.
--George takler det bra. --Jeg vil heller se en reaksjon.
--Skyldfølelse eller avsky. --Kanskje han syns det er ok.
--Han drepte en person. --Regnes Herrick som en person?
Vi må holde øye med ham. Vi vet ikke hvordan han tar det.
Hvorfor kunne jeg høre de døde? Det kunne jeg ikke før.
Du avviste døden. Ingen har gjort det før.
Det åpnet noe inni deg.
--Jeg har nye evner. --Du burde bli en actionfigur.
--Hvordan går det med Nina? --Bra.
Hun er litt skremt.
Vi glemmer hvordan det er å måtte hanskes med alt dette.
Hvor lenge stirret den på henne? Hva handlet det om?
Kanskje det var noe ved henne som jeg kjente igjen.
Det var en forbindelse som hindret meg i å skade henne.
Du sier jeg og meg når du snakker om varulven. Det er nytt.
Alt er annerledes nå. De siste månedene har vært som hundeår.
Hva skjer nå, Mitchell?
Er det over? Er vi trygge nå?
Herrick hadde kanskje rett. Noen tar kanskje over etter ham.
Kanskje det var det. Kanskje det ikke skjer noe nå.
Vi vet ikke hvordan det føles å være trygg.
Hva hvis dette er alt?
Unnskyld at jeg går nå, men nevnte hun ordet vampyr?
Nei, hun sa ikke ordet vampyr eller varulv.
Men jeg har lurt på det hun sa at hun skulle gjøre.
Pluss alt det vanvittige som skjer. Og det stemmer.
Ja visst. Jeg må bare få klargjøre.
Var det din døde kone som sa dette til deg?
--Hun var forloveden min. --Beklager. Din døde forlovede.
Hun ville gjøre meg gal.
Hvem ler nå, hva?
Ja visst.
Takk, mr Norayan. Du var til stor hjelp.
Er det noe du vil ha? Bøker, maling eller mat?
Vi kan gi deg noe godt å spise.
Noen ganger lurer jeg på...
Er jeg trygg her?
Dette er en sikkerhetsavdeling. Ingen har rømt på over sju år.
Ja, men kan noen komme seg inn?
Du er trygg her.
Da så.
Professor Jagat?
Vi har funnet dem.
Resync: Xenzai[NEF]
Tekst: Bente Ottersen www.broadcasttext.com